Hallå? Hallå.
Vem vill ni tala med? Stig Eriksson?
Han repeterar nu.
Jaså... Vänta ett tag då så ska jag kalla på honom.
Snyftningar
Hallå?
Mormor skickade mig. Hon kunde inte resa själv. Jag försökte ringa dig.
Vad är det som har hänt?
Spritköket exploderade.
Marta blev illa bränd - både hon och lillflickan. Marta är död.
Lillflickan är det ingen fara med sa de på sjukstugan. De ringde innan jag for.
Spritköket exploderade. Vi hörde smällen och kom springande.
Marta dog på vägen till sjukstugan.
Mormor och morfar kommer till stan i morgon. De skulle ringa dig då.
Lasse och jag går ner och köper ett sorgband.
I dag börjar vi en ny säsong. För min egen del tycker jag att det är skönt.
Vi har två nya medlemmar i Helsingborgs orkesterförening.
Det är Stig Eriksson - i stället för Sunkarn som dog i somras.
Gud fröjde själen. Sen har vi fått ett fruntimmer i orkestern.
Det är löjligt och helt mot naturen.
Men hon är hjälpligt begåvad. Hon sitter där.
Hon heter Marta. Ni är välkomna.
Ja, då börjar vi.
Men mina herrar...
Får jag blåsarna från fortissimo.
Och så tar vi alltihop - allihop.
Nå. Det har låtit jäkligt i dag. Men det är helt naturligt. God middag.
På torsdag kommer Cortot. Det blir musik, det.
Hej, Stig. Hur har du haft det i sommar? Har du träffat Postis nåt?
Jag har varit utomlands med brorsan och hört en massa musik.
Jag har spelat i sommarorkester. Varför komponerade de "Guld och silver"?
-Har du jobbat nåt? -Jag har studerat in Mendelssohn.
-Varför låter du så arg? -Jag låter väl inte arg.
Har du hittat nånstans att bo? Mitt ställe är rena skräcken men billigt.
-Vill du fira min födelsedag i kväll? -Jag har ingen lust. Vilka blir det?
Kan du låna mig en tia? Jag vill inte be om förskott första dan.
-Kan du låna mig är det fina fisken. -Om du kommer i kväll.
-Får jag låna 20 så kommer jag. -Är du klippt då också?
Köp en present för högst 1.50.
Försök vara lite trevlig och inte domdera som du alltid gjorde förr.
-Vad gäller saken? -Jag förbannar mitt öde.
Du ser komisk ut när du är nyklippt. Är det Marta som lurat dig till det?
-Känner du henne? -Vi har haft ihop det hela sommaren.
-Jag känner henne bara från Akademin. -Hon har karaktär men är lättsinnig.
När hon gjorde slut med mig blev jag nästan kär i henne och friade.
Jag hejdade mig i sista stund. Men det var jäkligt nära.
Så du kommer inte på festen i kväll?
Du kommer. Ta med dig fiolen så gör vi lite musik innan vi blir fulla.
Jag skulle ha nåt för 1.50.
-Den där - björnen där. -Den här? Den kostar 4.80.
Jag tar den ändå. Jag tar den som den är.
-Han ser rar och trevlig ut. -Ja, björnarna är verkligen omtyckta.
Sluta upp med de där förbannade dumheterna!
Det är en ganska lustig historia. Jag ska berätta resten nästa gång.
Hurra, hurra, hurra, hurra!
Dansmusik
Nej, låt bli mig. Var inte dum.
Vad flinar du åt? Åt mig?
Det kan du få fan för. Men eftersom du är full vill jag inte göra dig illa.
Jag är enorm när jag står på scenen.
Har du hört mig spela fiol? Alla de stora fiolmästarna är charlataner.
Men jag genomskådar deras knep. Hemligheten med den verkliga konsten-
-är att den skapas när man är olycklig. Jag föredrar att vara olycklig.
Det är mitt normala tillstånd.
Jag ska visa alla jävlar vad det vill säga att spela fiol!
Jag vet allt vad ni tänker.
Är vi konstnärer som bara tänker på att supa, fruntimmer och pension?
Jag har genomskådat både er och mig själv!
Ta bort det! För det är inget att ha.
Jag ska dö och stå upp igen, och då ska ni få höra fiolspel.
Ödmjukhet är det det kommer an på.
Kom ihåg det där ni sitter susiga i bollen-
-och dreglar och rapar med fläckiga slipsar!
Hur mår du?
Fy, skäm ut dig. Har du klippt dig? Du ser ut som en slickad katt.
Det är ju ditt fel.
Vem är jag, varför kan jag inte vara anständig fast jag är begåvad?
Jag är väldigt begåvad, fastän jag är full.
Har du träffat min hustru Nelly?
Det är en bekantskap att göra. Hon är ett litet lustigt djur-
-med en mun som en röd blomma.
Jag tar hem dig och skänker dig till henne. Det sätter hon värde på.
Skrattar
Skriker
-Varför skriker du? -Åh! Jag trodde taket ramlade ner.
Jag måste lägga mig. Jag är dålig.
-Du tog det lite häftigt igår. -Ja. Jag måste sitta upp.
-Vad är klockan och var är jag? -Hon är fem och du är hos mig.
Du gick inte att transportera. Bråka inte, Stig.
-Det är väl du som krånglar. -Lugn, annars får du gå.
Jag är hemskt löjlig. Såna som jag borde inte få leva.
Du gör ingen förnär. Men du kunde väl köpt en födelsedagspresent åt mig.
Men det har jag ju.
Vänta ska du se. Var är min rock?
Du kanske tycker den är hemskt fånig. Det var det enda jag kunde hitta på.
Tack, snälla Stig. Det var en fin födelsedagspresent.
Nu ska vi gå och lägga oss, för vi ska repetera klockan nio i morgon.
Man kanske bär sig galet och löjligt åt ibland.
Huvudsaken är väl ändå att man vill bli en riktig människa och konstnär.
-Det måste du väl hålla med om? -Ja, det gör jag. God natt.
God natt.
-Sönderby är fin. -Han är lite torr.
-Skulle du vilja bli som han? -Han har gjort mycket nytta.
Jag är 25. När man är så pass borde man ha blivit nåt med ansvar.
Jag är nöjd, jag.
Jag skulle vilja starta en stråk- kvartett som turnerade i hela världen.
Vi skulle vara bäst.
-Jag tycker inte om ditt flin. -Jag känner vänligt, bara.
-Vad vill du då? -Ingenting.
Jag skulle vilja gräva ner mig.
-Men du är väl inte olycklig? -Jag har en onaturligt lycklig uppsyn.
Vi har alltid bara snackat om mig. Jag vet inte ett barr om dig.
-Det kanske är roligare för oss båda. -Prata inte smörja.
Du, Stig...
-Bryr du dig det minsta om mig? -Vad menar du?
Du har velat gå i säng med mig nu en månad. Om du fick ligga med mig-
-skulle du sen bry dig det minsta om mig? Svara ärligt.
-Där ser du. Du kan inte svara. -Jag måste väl tänka efter först.
Det är klart att jag har funderat över varför du har varit så krånglig.
Men vi har ju haft ganska kul ändå.
Jag förstår vad du menar. Du vill ha försäkring på att jag älskar dig.
-Annars får du moralisk kramp. -Fy sjutton, vad du är dum.
Jag vill att vi två ska hålla ihop.
Förlåt. Man talar så mycket och glömmer att det är en människa man pratar med.
Det har varit mycket elände, så mycket likgiltighet både med kropp och själ.
Till slut tror man att det ska vara på det sättet, att det är hela meningen.
-Inte behöver det finnas nån mening. -Jo. Annars kan man inte leva.
Jag har varit gift. Ja, det vet du.
Men det blev bara fusk och båg det med. Jag har fuskat med mitt jobb också.
Varit lite småbegåvad. Nästan allt jag har tagit mig till har varit fusk.
Det där tror jag inte på.
Det mellan oss får inte bli fusk. Det måste bli antingen eller.
-Blev du rädd nu? -Man kan ta saker förallvarligt också.
För dig blir det bara en lek med ord.
Det är klart att jag vill hålla ihop med dig.
Men man kan ju inte snacka om äktenskap i varenda vändning.
-Jag ska vara så snäll jag kan mot dig. -Vi gör inga utfästelser.
Men vi lovar varann att vara ärliga. Det tror jag är absolut nödvändigt.
Och tröttnar nån av oss säger vi till.
-Det blir du som tröttnar. -Det där tror du inte på själv.
Vi ska inte göra oss några illusioner. Det kommer att bli svårt många gånger.
Nu slutar vi.
Vi flyttar dina pinaler hem till mig.
Det är fint. Jag avskyr mitt rum.
Från och med nästa månad delar vi hyran.
Du... Du ska slippa ligga på den där obekväma soffan.
Om du inte särskilt gärna vill.
Vad har ni haft för er under julen? Hm!
Den här sakramentskade stan där det bara äts och äts. Hösäckar!
-Det är svårt. -Det finns inget som är svårt.
Det finns bara lathundar och träskallar. Om igen! Från början!
Jag står inte ut med det där hiskeliga kattgnället. Vi tar tio minuters paus.
Det knackar
Ja?
-Vi måste be om ledigt. -Ledigt? Är ni inte riktigt kloka?
Du sa ju förra veckan att vi skulle få gå före ett. Nu är hon halv två.
-Hur som helst måste vi kila. -Vi ska gifta oss halv tre.
Kors! Jösses!
Det hade jag glömt. Nu är det bäst jag lägger in om pension. Jag skulle ju...
-Du skulle vara vittne, ja. -Ja. Ja, det var ju...
-Då får vi skjuta på bröllopet. -Inte utan giltiga skäl.
-Man avbryter inte en repetition. -Bröllop är giltigt skäl t.o.m. i krig.
-Det här är inget militärförband. -Ibland är det koncentrationsläger.
-Är du oförskämd? Då repeterar vi mer. -Inte med Marta och mig.
-I så fall får ni sluta. -Vi gör en konst i din orkester.
-Du fick för lite smörj i barndomen. -Och du börjar bli barn på nytt.
-Dra åt helvete! -Nej, jag vill inte vara där du är.
Du vet ju att jag inte får bli så här arg. Du är otacksam och hänsynslös.
-Jag kan få hjärtslag och dö. -Bra, då kan hederligt folk gifta sig.
Det är följden av att ta in fruntimmer i orkestern.
Vad blev det med henne nu då?
-Har du tittat i verktygslådan? -Ja, och i juvelskrinet.
-Gå ut och köp en ny kragknapp då. -Den kan ju inte bara försvinna.
Vad sa du? Jag har inte tid nu.
Jag kommer nu. Här är jag.
-Åh, vad vi har brått. -Giftermål är tidsödande.
-Ångrar du dig? -Ja, ohyggligt.
Jag med. Såna idéer man får ibland.
-Vi ringer återbud. -Nu? När vi ställt till med sånt liv?
-Vad skulle Sönderby säga då? -Du skötte honom fint.
-Svimningen knäckte honom definitivt. -Den var nog äkta.
-Det var rena amatörteatern. -Jaha, där ser man.
-Mådde du verkligen tjockt? -Ja, tänk att jag gjorde det.
Jag är med barn begriper du väl.
Du verkar inte särskilt entusiastisk.
-Hur har det gått till? -På det vanliga sättet.
-Har du vetat det länge? -Ja, nästan tre månader.
-Varför har du inte sagt nåt? -Den här ungen vill jag ha.
Ungar får man väl vare sig man vill eller inte. Menar du att...?
Det har du aldrig sagt. Har du gjort abort förut kan du göra det igen.
Du har haft en unge bakom ryggen på mig. Hur vet jag att den är min?
Vi har varken råd eller plats med barn. Blöjor och amning och barnvakter...
Tänk på allt skrik och oväsen. Var ska jag öva nånstans?
Hur hade du tänkt ordna det hela? Nån gång hade du väl berättat det?
Eller hade du tänkt vänta tills ungen var född? Nå?
-Ska jag kanske be om ursäkt? -Jag vill inte ha nån unge.
Är det här nån värld att fortplanta sig i? Jag föredrar att dö ut.
-Varför säger du inget? -Jag lyssnar på dig.
Du har ingen aning om vad du talar om. Rena snömoset som vanligt.
Vad vill du jag ska göra? Ta dig i famnen och verka lycklig?
Om du ändå nån enda gång kunde reagera som en karl.
Att du var neurotisk, barnslig och egoistisk visste jag.
Men att du är grym och rå visste jag inte. Bra att jag fick reda på det.
För nu blir det inget giftas.
-Vi kan inte lämna återbud nu. -Och kvinnor ska vara konventionella...
-Hur blir det då med allting? -Jag ringer från tobaksaffären.
Du kan bo kvar här. För mig är du ändå bara en inackordering.
Du är tokig. Gråter du? Jag har aldrig sett dig gråta. Är du ledsen?
Nej. Jag är trött, bara. På dig.
Har jag förstört allting nu? Varför gråter du? Du vet ju hur jag är.
Jag tjuter bara för att jag är arg för att jag tjuter.
Det är bara för att jag är vissen.
Du kanske trodde jag skulle bli glad?
Jag visste att det skulle bli så här.
Man inbillar sig en massa saker. Jag vet inte, det hör kanske till.
-Gjorde du det förra gången också? -Då var ju allting fel.
Då fanns det inte plats för några inbillningar.
Jag tänkte att det här mellan oss var nåt annat.
Jag borde ha begripit att inget ändrar sig. Allting är likadant alltid.
Fan, jag älskar dig ju.
Hon gråter Nej, men du...
Jag har aldrig gillat överraskningar. Som barn blev jag rädd för sånt.
Det var likadant den här gången. Du kunde hittat ett lämpligare tillfälle.
Du... När jag tänker efter får man ju barnbidrag.
Killen kan ju försörja oss. Dig kan de inte focka för att du är på tjocken.
Puttes syrra i Konsertföreningen är ju på smällen nästan jämt.
När hon är så tjock att hon inte får fiolen under hakan får hon halv lön.
Man kan ju byta våning om så skulle vara. Du...
-Vad du pratar mycket. -Det där med överraskningar är sant.
Åh.
Tänk så jag ser ut. Min näsa som blir dubbelt så stor när jag bölar.
Säga vad man vill - det blir ett bröllop som vi kommer att minnas.
Äktenskapets ändamål är enskildas väl och samhällets bestånd.
Ni vill med varandra ingå äktenskap.
Tager ni Stig Eriksson denna Marta Olsson till er äkta hustru?
-Ja. -Tager ni Marta Olsson Stig Eriksson?
-Ja. -Given varandra handen därpå.
Jag förklarar er för äkta makar.
Håll det löfte om trohet ni avlagt. Leven med varann i inbördes aktning-
-och besinna ert ansvar för kommande släkten. Lycka förbli i ert äktenskap-
-och hägne ert hem.
Han kanske blir statsminister - åtminstone om han blir lik dig.
Kragknappen. Den ska vi spara som ett minne.
Mm. Ja.
Vi har alltså fjorton dar på oss. Vi har gått igenom konserten två gånger.
-Du bör kunna klara saken hjälpligt. -Javisst.
Du säger "javisst". Men jag vet vad du tänker. Vad säger din hustru?
Ingenting. Ni försöker båda få ner mig i skorna. Det kanske ni lyckas med.
Jag hade helst sluppit det. Men vad gör man när en gästande violinvirtuos dör?
Du betraktar väl saken som avgjord? Vad glor du på?
Jo, det ska jag tala om. Jag glor på ärelystnadens djävul i dina ögon.
-Än sen då? Är det så konstigt? -Nej, det är inte alls konstigt.
Men du har varit ett halvår i orkestern och inte upptäckt att musik är ett mål-
-och inte ett medel.
-Nå, vad sa han? -Det gick vägen.
Nu ska jag visa dem hur man spelar. Sen kan här bli vad som helst.
Man kanske får komma till Stockholm.
Tänk att ha allt utbrett framför sig, att inte veta av några gränser.
-Du är väl glad du med? -Klart att jag är glad.
Applåder
Spelar falskt
-Kom. -Jag går inte in! Jag är ingen pajas.
Du går in om det så är det sista du gör. Det är inte fråga om dig nu.
Applåder
Repetitionen är inte förrän tio i morgon.
Jävla skurk! Nu är han glad, förstås.
Nu går vi hem och tar en sup. Det kan vi behöva bägge två.
Han är en skurk. En medelpotta!
-Det gick ju över all förväntan. -Dra så långt vägen räcker, va.
Läs du. Det är bättre du läser.
-Läs högt. -Det är inte mycket som står där.
Läs det som står, då.
"Stig Eriksson var för tidigt ute i Mendelssohns violinkonsert."
"Det är förvånansvärt att Sönderby inte satt stopp"-
-"för detta onödiga självmord."
"Det är möjligt att Eriksson är begåvad. Enligt programnotisen"-
-"har han den mest gedigna skola."
-Mer då? -Det står inget mer.
Står det ing...
Var det så dåligt?
Du är väl nöjd nu? Du och Sönderby. Tänk vad alla ska skratta.
-Vart ska du gå? -Jag tänkte koka lite kaffe.
Du tycker väl det är skit samma.
-Stäng fönstret, jag fryser. -Jag mår tjockt. Jag behöver luft.
Varför säger du ingenting?
Vad vill du att jag ska säga? Att konserten gick bra?
Att alla har fel, men du har rätt? Att nästa gång går det bättre?
Det blir ingen nästa gång.
Om jag var du skulle jag i alla fall vara glad för en sak.
Att jag skulle få gå till repetition i dag klockan tio-
-och sköta mitt jobb.
Det visar hur lite du begriper. Jag tar en promenad - ensam.
Får jag gå med dig?
Jag vill gå ensam, sa jag. Jag vill inte gå och dra på ett godståg.
-Du går i alla fall till repetitionen? -Det har du inte med att göra.
-Du skulle inte stöta bort mig sådär. -Det är mycket som jag inte skulle.
Man klarar det bättre om man är två.
Man är aldrig två. lnnerst inne är man alltid ensam. Det där är bara snack.
Jag är ensam precis som jag alltid har varit.
-Varför är du så rädd för mig? -Rädd? Det var komiskt.
Jag vill vara i fred! Det är allt. Hej!
-Jaså, du sitter här och murvlar? -Du ser inte så glad ut du heller.
-Sömnlös. -Är det kanske en roll som blir till?
Inte alls. Jag hörde Mendelssohn igår, det var otäckt. Jag vågade inte sova.
Hyggligt av dig. Du begriper.
Det vet man väl - den stora tystnaden.
Varför flinar du? Är jag komisk på nåt vis?
Det är klart du är komisk eftersom du är misslyckad. Följ med hem på kaffe.
Jösses, vad här ser stökigt ut. Inte orkar man städa varje dag, heller.
-Du städar aldrig, mitt hjärta. -Vi drar ner, så slipper vi se eländet.
En gång hotade hälsovårdsnämnden med vräkning om vi inte bättrade oss.
-Vi hade jycke då. Men han dog sen. -Han fick valpar. Och så dog han.
Antagligen i ren förvåning.
-Vad du ser ledsen ut. -Jag hoppades kunna fånga månen.
Men just när jag skulle dra upp den så försvann den djupt under mig.
-Som en fisk? -Nej, som en stor peng.
Du är en skattsökare på de stora haven som fiskar efter sjunkna planeter.
Jag hade tänkt köpa en bomb för månen och spränga ett visst packhus i luften.
Skrattar Valpsjuka. Orddiarré. Spränga i luften, köra ihop och jävlar anamma.
Så slutar det alltid med pension och medalj för trogen tjänst. Skål!
-Håll käften, jag talar med din hustru. -Du är bara ett gammalt svin.
Rörande, va?
-Nu måste jag gå. Jag ska repetera tio. -Här är du alltid välkommen...
...i vilket tillstånd du befinner dig.
-Kom snart tillbaka. -Aldrig i livet. Jag gillar det inte.
Det är ett lorthål på mer än ett sätt. Faktum är att du har snygg kropp.
Men därmed är det också slut.
Om du tror att jag delar dig med snuskhummern misstar du dig.
Välkommen igen i alla fall. Vi kan ju alltid snacka - om månen.
Det skulle vara det då. Ge fan i det där!
Jag tog en promenad jag också. Men jag hoppades jag skulle få tag på dig.
-Nu kan vi gå åt var sitt håll igen. -Jag var bara hemma hos Mikael Bro.
-Behöver vi snacka mer om det här? -Nej, vi ska aldrig mer tala om det.
Jo, en gång längre fram.
Har du gjort dig illa?
Det är bara läppstift. Den där bönan envisades med att hon ville kyssa mig.
Jämrar sig
Stönar
-Hur är det? -Det ska visst bli av nu.
-Är du rädd? -Ja. Är du?
Jag vet inte, jag har inte känt efter. Men det känns skönt att det blir av.
-Jag är glad att det inte är jag. -Det är jag med.
Jag känner mig förfärligt dålig. Ska vi inte ge oss iväg?
Inte än. Tänk om de skickar hem mig igen. Det skulle gå min ära förnär.
Nej, usch.
-Stackare. Vill du ha te och smörgås? -Ja tack.
Jag begriper inte vad det är. Jag har nog ätit nåt olämpligt.
Hos vissa infödingar går mannen till sängs och skriker när hustrun ska föda.
Det är han som får ta emot gratulation- erna också. Det är inte mer än rätt.
Vill fru Eriksson följa med? Herr Eriksson är snäll och stannar ute.
Sköt bra om dig, älskling.
De var så fattiga, så fattiga. De hade ingen mat.
Skönt att inte vara författare.
Om jag skulle skildra Stig och Marta från när de möttes för fyra år sen-
-vilken osannfärdig, ofullständig bild jag skulle ge.
Jag skulle säkert glömma bort episoden förra vintern-
-när jag skulle lämna ett partitur till Stig - och kanske prata lite.
Man börjar bli gammal och pratsjuk. Man får passa sig så noga, så noga.
Dörrklockan var trasig, så jag bara klev på.
Jag stod i tamburen och såg in i vardagsrummet.
Hur skulle jag kunna skildra sättet de höll om varann på, så ömt-
-men också djupt erotiskt medvetet?
Varför fanns det så mycket ensamhet och förfäran i deras stillhet?
Jag fick gå ut igen, och så knackade jag på dörren.
När Marta öppnade hade hon alltsammans kvar i ögonen.
Ja, det är en märklig liten kvinna.
Eller den dagen de hade grälat. Jag märkte det alldeles tydligt.
Marta var lite tyst. Hon satt hop- krupen i soffan och tittade på Stig.
Han pratade hela tiden med mig, men det var ett forcerat snackande.
Han hämtade konjaken och på vägen tillbaka gick han förbi Marta.
Han kröp upp i soffan, de tittade på varann och Stig sa: "Hej, du lilla."
Detta torde varit en besvärjelse, för den tryckta stämningen försvann.
Jag förstår det inte.
Tänk att försöka tyda detta komplicerade, hemliga språk-
-som två älskande talar till skydd för sina hemligaste förnimmelser.
Att skildra en enda dag av deras liv skulle fylla hyllmetrar av folianter.
Gudskelov är det inte min uppgift. Jag behöver bara återge-
-vad de Stora Farbröderna skapat i anda och sanning.
Det är min förnöjelse, som ingen kan ta ifrån mig.
Skrattar
Jag har blivit riktigt förmögen.
Jag har ju dig och ungarna, och gamla Sönderby.
Det är sommar och solen skiner och vi har inga bekymmer.
Och alla är vi friska och raska. Jag som trodde du vunnit på lotteri.
För mig är det mer än jag trodde någon människa kunde få.
-För er kvinnor är det annorlunda. -Tror du?
Jag kan också vara orolig och tänka: "Ska det bli så här nu hela livet?"
Små sysslor, små glädjeämnen... Inget helt, inget som drar iväg med en.
Det är en ruskig tanke som man borde ha stryk för.
Den hedrar dig. Det står ingenstans skrivet att människan ska vara nöjd.
Stig... Vi måste ge oss iväg nu om vi ska hinna i tid till konserten.
-Hur går det med Beethovenkonserten? -Inte alls. Varför frågar du?
Släpp tanken på att bli solist. Du är en bra orkestermusiker.
Jag har inte bett dig om några råd.
Man har för lite tid. Men nu ska jag ta tjänstledigt och studera för Sabaska.
Jag har redan skrivit till honom. Jag behöver inte bli misslyckad som du.
Vi medelmåttor kan också behövas. Utan arbetsbin inga bikupor.
Det är hemskt att höra dig snacka, som att höra en som redan är död.
Skrattar
Du får ju inte komma hit. Vårt förhållande är inget att skylta med.
Jag har talat om för Mikael att jag älskar dig.
Jag önskar jag kunde lämna dig, men jag orkar inte.
Kom nu. Vi kan inte sitta här och hänga hela kvällen.
Hör här: "Över huvud är allt som kallas andevetenskap"-
-"det må avse jaget, samhället, staten, moralen eller religionen"-
-"endast en intellektuell lek med uttryck som betecknar något verkligt."
Hägerström har min fulla sympati.
-Min med, men jag struntar i honom. -Stig är lite trött i kväll.
-Vad är det där? -Vår inackordering. Vi behöver pengar.
God afton. Är ni fortfarande uppe? Jag har varit och ätit på Grand.
-Inte visste jag att du bodde här. -Det gjorde jag inte heller.
Men nu gör jag det. Från och med igår.
Jaså, du umgås i de här kretsarna. Det visste jag inte.
Radioröst Först växlande, senare övervägande nordlig. Växlande molnighet.
Något svalare. Västkustområdet, vänerområdet, nordöstra Götaland:
Svag till måttlig vind, först västlig, senare nordlig.
Växlande molnighet, och opålitligt för åskskurar från i natt.
Jag måste be dig om en sak. Kan vi inte flytta in till stan med detsamma?
Var det nödvändigt att följa med till stan? Ni hade det ju bra på landet.
Varför svarar du inte?
Varför behandlar du mig som en brottsling? Sabaska har inte svarat.
Sönderby och du kanske också har skrivit.
Har nallen gått sönder? Jag ska sy ihop honom i morgon.
Bråka inte så ungarna ser det.
Inget bråk så ungarna ser det.
Mistlurar
-Hur mycket är klockan? -Halv elva.
-Det håller på att bli dimma i natt. -Det hörs.
Sönderby tycker att det låter som en massa kor instängda i en godsfinka.
-Vad är det? -Titta inte på mig så där.
-Det är som om du jämförde. -Kanske det.
Kan vi inte vara snälla mot varann igen? Vi kan ju inte tala om nånting.
Det lönar sig så lite.
Låt bli mig! Jag tycker det är äckligt - vidrigt!
Gråter
Ligg inte och lipa, det är ändå ingen som hör dig.
Jag har försökt. Jag har gjort så gott jag har kunnat.
Aldrig kommit med några förebråelser.
-Jag har försökt förstå dig - alltid. -Felet är alltså mitt.
-Jag har aldrig gjort några frågor. -Vissa saker angår inte dig.
-Som ditt förhållande med Nelly Bro? -Ja. Håll din moral för dig själv.
-Men varför? -Varför snubblar man i hundlort?
-Att du kan! -Och det ska du säga.
Som innan vi träffades låg till höger och vänster, till och med med Marcel.
-Det var ju innan vi hade ungarna. -Du hade unge då med - som du tog bort.
Ibland ångrar jag att jag envisades när du inte ville ha några barn.
Vad sjabbiga vi har blivit.
Jag vet vad hela sjukan är. Vi tycker inte vi får ut nåt av vårt liv.
Vi har gripits av klarsyn. Samtidigt med klarsynen kommer äcklet.
Förr kunde vi också gräla.
Men då försonades vi snabbt igen. Det var en stor trygghet.
Det finns inget som heter trygghet.
Minns du vad du sa: " Huvudsaken är väl att man blir en riktig människa."
Man pratade så mycket på den tiden. Det var en lögn.
Den morgonen när jag fick handen sönderskuren började min klarsyn.
Jag körde näven genom en ruta för att slippa drömma solistdrömmar.
Efteråt kände jag mig löjlig.
Varför skrattar ingen åt medelmåttan som vägrar acceptera sitt öde?
Jag och jag... Det låter hemskt.
Jag ber om ursäkt. Jag ska inte tala mer om saken.
Jag åker till mormor.
Hur ska du få pengar till resan? Jag har inga.
-Du fick ju i förra veckan. -Till telefon och hyran, ja.
-Du bryr dig inte om att spara. -Ta ett förskott som alla andra.
-Det har jag redan gjort. -Du måste ha utgifter.
Du har inte med mina pengar att göra! Hur som helst så har jag inga nu.
Vi har inte råd med några extrautgifter.
-Och de pengar du ger till Nelly Bro? -Håll käften, är du snäll.
-Det kostar pengar med en hålldam. -Det är hederligare. Priset är fixerat.
-Nu var du ganska rå. -Kolossalt vad du har blivit känslig.
Hur kan du ha en älskarinna? Du gör ju inte ens din plikt som äkta man.
Jag trodde att man skulle vara trogen.
Men du måste ju ha utlopp för ditt konstnärstemperament.
Men Nelly har väl inte heller haft det så lätt.
Förlåt mig, Marta. Förlåt mig.
Det sista var mitt eget fel. Jag hade mig själv att skylla.
Men det andra förlåter jag dig inte. Jag ska skaffa pengar till resan-
-om jag så ska tigga ihop dem. Rör mig inte!
Du äcklar mig så gränslöst.
För all del. Det är du själv som vill ha det så här.
Jag ber Sönderby om pengar i morgon. Det ska bli skönt att slippa se dig.
"Doktorn säger att det är hjärn- blödning, men Nelly har förgift..."
Hon skriker
Nelly!
Tror du han plågas? Jag önskar att han hade så ont att han ville skrika.
-Han kan inte skrika, han är förlamad. -Det är det som är det fina.
-Du måtte hata honom. -Han dör väl snart.
Ibland är det som en dröm.
Jag är rädd för honom också. Ibland tror jag att han ska slå ihjäl mig.
Jag tror nästan du har förgiftat honom.
-Jag har ofta tänkt göra det. -Vad har han gjort dig?
Han finns till, bara. På nåt sätt är jag beroende av honom.
-Du kan skilja dig. -Vart skulle jag då ta vägen?
-Ingen bryr sig om mig. -Det är för att du är så jävla elak.
-Jag tycker det är kallt. -Det är 13 grader minus.
Ringsignal
Gå in du. Mig tål han inte se.
-Vad är det med dig? -Finns det inget annat än orgelmusik?
Mikael tycker om att höra det. Du skulle inte supa så där.
"Du skulle inte supa så där." Om du inte var så förbannat korkad-
-skulle du märka att jag alltid är snyggt klädd. Se bara på idioten Stig.
Han tycker livet är jävligt. Han kan inte smälta att han är misslyckad.
Därför bär han smutsiga skjortor och låter håret växa.
Han sitter där inne hos Mikael.
Jag super, säger du? Jag sköter mitt jobb, jag är artig och vänlig-
-och jag lever livet. Dessemellan så är jag jävligt lycklig.
Nej, nu ska jag lägga mig och sova. Det är det enda man kan göra på söndan.
Kommer du med?
"Jag är en jävla människa. Det är rätt åt mig det som sker."
"Men du ska akta dig, akta dig, Stig."
Nu går jag och kommer aldrig mer tillbaka. Tack för allt du lärt mig-
-men jag vågar inte stanna här för jag vill inte bli som ni tre.
Det finns bara en som kan hjälpa mig och det är Marta.
Kära Marta, du blir förvånad nu när du inte hört av mig på tre månader.
Men det har hänt mig saker. Plötsligt begrep jag all min galenskap-
-och jag insåg hur jag slösat med det enda som har nåt värde här i livet.
Kära Stig! Då jag fick ditt brev blev jag först mycket orolig-
-då jag förstått att du varit ensam och haft det svårt på många vis.
Jag har läst det flera gånger och inser att nåt viktigt har hänt dig.
Också jag har funderat, och jag vet nu att vi aldrig kommer att skiljas.
Däremot tror jag inte att jag ska åka hem, men jag längtar efter dig.
Käraste Marta! Jag blev så jävla glad över din skrivelse att jag grinade.
Man stänger igen om så mycket - med dig och ungarna också.
Eller så har jag aldrig förut begripit hur mycket jag håller av er.
Nu får du snart hämta oss. Vi har så mycket att planera inför sommaren.
Käraste, så dumt det känns att skriva. Jag vill säga så mycket-
-men det ser bara fånigt ut på papper. Jag har nog försökt.
Men vi behöver nog inte snacka.
Jag vet hur jag ska visa dig hur mycket jag tycker om dig. Kom snart.
Det här tåget går mycket långsamt. Skulle vilja kuta bredvid en stund.
Tänk att få höra henne säga:
"Nu är du bra dum ändå."Eller: "När tvättade du öronen sist?"
Eller sitta i köket på natten efter en konsert, äta, dricka brännvin-
-och prata och skoja.
Ganska snygg - och brun är jag. Inte syns det att jag inte sovit i natt.
Så löjligt -jag ska ju bara möta min man. Vi som sett varann till leda.
Och ändå är allt nytt, nytt - rentvättat, nybadat.
Vad kul att laga mat igen. Vara i eget kök, dona och kommendera-
-sova i egen säng, känna hans värme. Aldrig mer vara ensam.
Hennes mun som är så ljuvlig. Jag älskar hennes kropp också.
Den lena huden, brösten som aldrig hämtade sig efter ungarna-
-men som är så känsliga.
Fjunet i nacken, magens sinnliga välvning...
...midjan så smal att jag kan fatta om den med mina händer.
Jag älskar henne för att vi gjort varann illa-
-men också för de tusen nätter vi haft i glädje och njutning.
Du har varit stygg, så du får inte följa med när vi reser till mormor.
Vi ska fiska stora fiskar, och så en fin en som jag ska lära prata.
-Fiskar kan inte prata. -Man kan lära dem.
-Lasse ljuger. -Stig, vill du ringa efter en bil.
-Pappa, Lasse ljuger. -Nej då, han bara diktar. - Taxi.
Varför skulle inte en fisk kunna prata?
Kan jag få en bil till Prästgatan 7 b? Eriksson.
Det måste vara en stor bil, för det är fyra personer med väskor och prylar.
Ja, just det. - Vad vill du, då?
Be Sönderby komma hit i kväll. Det finns vichyvatten i kylskåpet.
-Jag tycker det här ska bli ensamt. -Nej, du. Du tycker det ska bli skönt.
Tack så mycket.
Ungarna kan resa, men du kan stanna.
-Vad tror du mormor skulle säga då? -Ni har packning för en evighet.
Du behöver inte följa med till station. Jag kan ta ett stadsbud.
-Vad är det här? En bomb? -Nej, ett spritkök.
-Ska du ha spis också? -Ja, då besvärar vi inte de gamla.
-Ja, ja. -Sucka du. Du kommer att gilla det.
Du borde gå och klippa dig. Om du kom med nu kunde jag klippa dig.
Konstigt att man alltid längtar efter dig ändå. Så länge som vi varit gifta.
Slicka inte på fönstret, Lasse.
-Ni får vackert väder. -Det ser ut som om det blir vår nu.
Att tåget aldrig går. Det känns alltid så fånigt att stå så här på en station.
-Adjö. -Adjö.
Vi ska meta en fisk som kan prata!
Jag har hört på omvägar vad som har hänt. Jag...
Du behöver inte komma hit om du inte vill själv.
Det är bättre att arbeta.
-Du gör som du vill. -Rör mig inte.
Violoncellerna och basarna ska sjunga som fan, förstår ni.
Det är fråga om glädje.
Inte glädje som uttrycker sig i skratt eller som säger "jag är lycklig".
Utan en glädje som är så stor, så särskild-
-att den ligger bortom smärtan och den gränslösa förtvivlan.
Ni förstår, det är en glädje bortom allt förstånd.
Det är...
Ja, jag kan inte förklara det bättre.